Tidigare... - Jag kanske hade kul. -Vi gör det.
- Nån slags supergrupp? - Vi gör bara musik och har kul.
Utan honom undrar jag vad poängen är.
Hästcentrumet hjälper ungdomar med trauman.
- Där är Jake. - Han är så konstig.
- Jag... - Tyst.
Ska jag vara tyst?
Jag tog steroider.
Han kontrollerar allt du känner.
Han kontrollerar inte.
- Var är...? - Bredvid dina gubbvitaminer.
Tack. Va?
Gunnar, Will och Avery ska spela i kväll.
Jag ska se dem på East Nashville.
Är de en grupp nu?
De har mest kul, men de ville att jag skulle komma förbi.
- Det blir säkert jättebra. - Vad då?
Gunnar, Will och Avery ska spela i kväll.
- Tillsammans? - Ja.
- Får jag gå? - Du har skola i morgon.
Kim Jong-galningen kan förinta oss med kärnvapen.
- Nån har tittat för mycket på CNN. - Men kan jag följa med?
Ja. Jessie kommer. Hon vill gärna träffa dig.
Det behövs inte.
Gör inte så. Det blir kul.
- Jag glömde att jag har kören. - Har du?
Ja. Vi tar det en annan gång.
Okej. Det är ett löfte.
HÄSTAR LÄKER
INGEN RÄDSLA
TILLIT
Hej, jag heter Scarlett. Jag ringde i går.
- Just det, sångerskan. - Jag har lagt det på hyllan just nu.
- Vad för dig till ranchen? - Jag såg reportaget på tv.
Jag hatade vad de gjorde med mitt hår.
Jag har jobbat med barn på sistone och tyckte att hästterapi lät bra.
Jag brukade rida som barn.
Vi gillar hästmänniskor. Men du får inte rida i första taget.
Hästarna är lärare här. Du lärs upp för att se hur det fungerar.
Jag rekommenderar att du ser på i början.
Se om det är nåt du vill göra.
- Är du ledig i veckan? - Ja, helt ledig.
Härligt. En av våra anställda ska få visa dig hur allt går till.
Honom ska ni bekanta er mer med i morgon.
Tänd lampan, tack.
Innan ni går ska jag para ihop er inför i morgon.
Jag vet att vissa av er bävar, men det blir kul.
Se det som en övergångsrit.
Kan ni i de udda raderna vända er om till personen bakom er?
Det är er partner.
Ni betygssätts tillsammans.
Bestäm vem som skär och vem som antecknar.
Det spelar ingen roll för mig. Gör bara ert bästa.
Ha en bra dag, allihop.
- Skumt. - Ja, jag vet.
Vi får väl bestämma vem som gör vad.
Jag är inte så förtjust i ormar, ödlor eller slemmiga saker.
- Jag blev traumatiserad av en leguan. - Inte förvånande.
Sen var det den där gången på Galápagos med komodovaranen.
- Jag bara skämtade. - Så då skär jag.
Om jag klarar det utan att spy ner allting är det ett mirakel.
- Hur gick det? - Helt okej, antar jag.
Bara okej?
Det märks att vi aldrig har spelat ihop förr.
I alla fall inte vi tre.
Han vill bli vår manager.
Han vet bara inte om det än. Vi ses därinne.
Trots sidoprojekt måste det vara bra.
Samma sak hände med ZAG i början.
Det förflutna är inte din framtid.
- Det var djupt. - Darius säger det i sin bok.
"Om du vill må bra måste du ändra din berättelse."
"Berättelse"? Och hur gör man det?
Jag får återkomma, för jag är bara på sidan 23.
- Tror du på allt det där? - Ja, varför inte?
Livet är mer komplicerat.
Man kan inte bara bli nån annan över en natt.
Varför vill du ens det?
Din berättelse är det som gör dig till dig.
Men om man inte gillar det?
Jag ville bli basketproffs när jag var yngre.
Det skulle aldrig hända.
Men om jag inte hade gett upp hade jag inte hittat musiken.
Jag menar inte det man inte kan påverka.
Utan det man kan påverka - som ens syn på livet.
Eller ens självkänsla.
Killarna väntar på mig. Jag kommer hem om ett tag.
Hej då.
- Ledsen för det. - Ingen fara.
Jag sa precis hur bra ni var i kväll.
Var det inte brist på kohesion?
- Det var ingen ordning på det. - Ni verkade ha kul och det lät bra.
- Vad tyckte du, Jessie? - Jag försökte avgöra...
...vem man ska bli kär i. Det var en riktig pojkbandskonsert.
- Har du varit på pojkbandskonserter? - I high school. Har inte du?
- Nej. - Ni då, killar?
- Så gay är jag inte. - Jag säger inget.
Så ingen av er har sett Backstreet Boys eller Hanson?
Nej, tydligen inte.
De lockade mig till musiken.
- Jag är mållös. - 'NSYNC var mitt favoritband.
Jag ville inte bara ligga med Justin Timberlake, jag ville vara honom.
Det här blir bara konstigare.
Jag säger bara att ni har den typen av karisma.
Tack för komplimangen... tror jag.
Men vi är inget pojkband.
Vi är inte ens pojkar. Vi är gamla.
Om vi ska ge det här ett försök -
- måste vi fokusera på material som alla tre gillar.
Det är lite svårt när vår lipsill här bara vill sjunga ballader.
- Pratar du om mig? - Ja.
Det är inget fel med en sorglig countrylåt, Will.
Men Avery har rätt. Ta reda på vilka ni är som grupp.
I stället för individuellt. Hitta lite...
- Kohesion. - Ja, jag antar det.
Jag kan ha ett tillfälle för er att göra det.
Winterville Nashfest har en plats ledig.
- Vad har hänt här? - En autistisk grupp har fingermålat.
- Giftfritt och lågallergent. - En enorm My Little Pony.
Det var som spa för hästarna.
Jag trodde att hästunderstödd terapi innebar ridning.
Många gör det.
Men ofta sätter man sig inte ens i sadeln.
- Jobbar ni mest med tonåringar? - Förr, men nu jobbar vi med alla.
Missbrukare, obotligt sjuka, veteraner.
Du skulle se killarna. Och tjejerna. De är så trasiga.
Plötsligt rider de och pratar med alla.
Det är rena förvandlingen.
Scout här älskar att bli kliad bakom öronen.
Våra hästar har blivit vanvårdade, så de läker också.
- Varför passar de så bra till detta? - Hästar är bytesdjur.
Av naturen är de rädda och skyddar sig själva.
Precis som de som kommer till oss.
De känner igen sig i varandra och hjälper varandra att läka.
Vackert.
Här är gruppen som du ska följa.
Jag ber dig att hålla distans och inte avbryta.
Det kan verka skoj, men vi bedriver seriöst arbete här.
Lägg grodan på dissekeringsbrickan med buken uppåt.
- Sa jag att jag tuppar av av blod? - Svimmar du?
- Det är ärftligt. - Tack för förvarningen...
Identifiera de yttre delarna.
Bålen, ögonen, bakbenen och anus.
- Har han en anus? - Har inte alla det?
Inte min kusin. Han föddes utan en.
- Kul. - Inte för honom.
Koncentrera er nu.
Fäst grodan i brickan med de fyra nålarna.
Du ska väl inte nåla honom med de där?
- Har du nåt bättre förslag? - Slå på brandlarmet?
Backa ifall det skulle skvätta.
- Herregud. - Vad då?
- Nu kommer det? - Vad då?
Kräkexplosionen.
- Vi har inte kommit till det äckliga. - Och det lär vi inte göra.
Mr Maitland?
- Nu blir jag underkänd. - Vi hinner om du skyndar dig.
Du behöver inte misslyckas för att jag gör det.
Vi betygssätts tillsammans.
Min pappa kommer att döda mig.
Inte om jag dödar dig först.
- Är din pappa hård mot dig? - Inte enligt honom.
Han säger att jag kommer att slukas.
- Som den där teorin. - De livsdugligaste överlevnad?
Han säger att jag kommer att bli utrotad.
Han är bara pappa. Är inte alla pappor dumma i huvudet?
Min pappa är som en nazist och din pappa har aggressionsproblem.
Vad då?
Var det inte därför din syster gick upp i rätten?
Håll tyst! Du vet ingenting om min pappa.
Ska ni två verkligen vara härute?
Var är du just nu?
- Jag hörde nåt på vägen hit. - Vad då?
Gråt. Men inte normal gråt, utan mer intensivt.
- Som om nån höll på att dö. - Intressant beskrivning.
- Vad var det? - Ett bevittnande.
Man befriar sig själv från det förflutna.
Alla oönskade känslor och trauman som förknippas med det.
Vi fokuserar på där du är nu. Blunda.
Jag vill återvända till det där stället du nämnde i går.
Från din barndom, när du var som lyckligast.
- Är du där? - Ja.
- Du pratade om din farbror. - Han var inte min riktiga farbror.
- Hur ser han ut? - Gammal med snälla ögon.
Huset, då? Vad ser du?
Sammetsgardiner, böcker överallt.
En tv visar en tecknad film. Det är alltid samma film.
- Hur gammal är du? - Nio kanske.
- Minns du nåt annat? - Ja.
- Vad då? - En sedelbunt.
20-dollarsedlar som ligger utlagda på bordet som Monopolpengar.
Kom och dansa med mig.
Jag måste sluta.
Vad är det?
Jag vill bara inte vara där längre.
Det här var en bra session. Du borde känna dig stolt.
Det kändes inte bra.
Är det möjligt att du inte vet vad "bra" är?
Saker som du har förträngt så länge gör att du inte vet vem du är.
- Kan vi skriva om texten i refrängen? - Vilken?
"Som att krama blod ur en sten."
Det är mörkt. Hela refrängen känns så emo.
Kanske bara: "Jag kan inte ringa dig?"
"Jag kan inte ringa dig"?
- Trist. - Nej, jordnära.
Låten handlar ju om hjärtesorg.
- Hjärtesorg är mörkt. - Vi kan väl avsluta med en tempolåt.
Det brukade Waylon Jennings göra.
- Ska du backa upp mig? - Det är Gunnars låt.
- Vi kanske borde spela den först. - Det är en sorgesång.
Som alla hans depplåtar på sistone.
- Han har precis separerat. - Det har väl jag också. Tjurar jag?
Alla kan inte blinka och le som i en fantasivärld.
Skit samma. Jag ger upp.
Jag ska göra en macka. Att vara emo gör mig hungrig.
- Är han inte lite väl extrem? - Jo, jag vet.
- Till och med hans tänder är vitare. - Sån är han.
Nej, det är Will gånger elva.
Märkte du hur han var på scen i går? Pinsamt.
- Det är hans skådespel. - Ja, precis. Inte särskilt genuint.
Det man ser är det man får med Will.
Vad det än är måste han lugna sig. Det börjar irritera mig.
Om han åmar sig med micken igen stryper jag honom med den.
- Så du fick kvarsittning? - För att vi lämnade klassrummet.
Kan du fatta det?
- Vi måste städa alla klassrummen. - Det är skönt att slippa det stället.
Jag försökte vara snäll mot honom.
- Han säger så konstiga saker ibland. - Vad menar du?
Han sa att pappa hade aggressionsproblem.
Han sa att du gick upp i rätten för att han slog folk.
- Det är inte sant. - Jag vet. Jag sa ju att han var skum.
Nu måste jag umgås med honom och det känns jättekonstigt.
Kom igen, Scout.
Vi vill att han ska hoppa utan tvång eller lockbeten.
Kom, Scout.
- Det är svårt. - Vad är post it-lapparna?
De representerar barnens hinder i livet.
Vägspärrarna som står i vår väg.
- Han rör sig inte. - Han tror att du blockerar honom.
Ni blir nog rädda för folk som ni tror står i er väg.
- Kom igen, dummer. - Sluta putta honom.
- Vad ska jag göra? - Kommunicera.
Hur tror du att Scout känner just nu?
Han vill inte vara här, som jag.
Börja där. Varför vill han inte vara här?
- Vad skrattar du åt? - Jag?
Nej, jag skrattade inte.
Jag ler, för du gör ett bra jobb.
Då får nån annan försöka.
- Du får inte göra så. - Ursäkta?
Deras arbete är känsligt. Du får inte komma i vägen.
Jag drev inte med henne.
Stallen behöver mockas. Ta med ms O'Connor dit och visa henne.
Ja, ma'am.
- Hon har blivit så stor. - Jag vet. Hon är så rastlös.
Hon kommer att börja potträna sig själv. Det där är min favorit.
- Jag saknar det här. - Vad då?
Det här. Så som vi brukade ha det.
- Jag vill ha det så igen. - Juliette...
Jag vet. Som om det är glömt och förgånget.
Men det vill jag.
Jag behandlade dig illa. Jag önskar att jag kunde få det ogjort.
Jag hoppas att du vet det.
- Mår du bra? - Ja, jag mår jättebra.
Jag har gått i terapi.
Avery har säkert berättat. Han gillar det inte alls.
- Ja, han har nämnt det. - Det är fantastiskt.
Jag vet att jag har försökt förr, men den här gången är det på riktigt.
- Det gläder mig. - Tycker du inte att det är konstigt?
Det är ju inte Jesus.
Självklart inte. Jag vill bara att du ska må bra.
- Jag mår bra. Jag mår väldigt bra. - Bra.
- Kanske lite rädd också. - Varför?
Jag känner på mig att jag närmar mig något.
Jag vet inte vad det är, men det känns som om det är stort.
Jag kanske måste genomlida en del för att nå dit.
Har du nånsin känt så? Eller är jag en stor, fet dramaqueen som vanligt?
En gång. Cokachee-lägret.
Det var ett Bibelläger. En dag skulle vi döpas i bäcken.
Alla var så upprymda inför det förutom jag.
Jag ville inte ha huvudet under vattnet.
Jag trodde att jag skulle drunkna.
Jag låtsades vara sjuk och hamnade i sjukstugan.
Jag kände mig utanför när de återvände.
Som om de hade varit med om något.
Det tog flera år innan jag äntligen vågade göra det.
Jag trodde att jag skulle drunkna. Men det gjorde jag inte.
Det var så synd när man tänker på det.
Jag var rädd i flera år.
Han väger 450 kilo och kan trampa ner oss på ett ögonblick.
Men han är räddare än vad ni är. Ser ni?
Han lugnar ner sig när ni klappar honom.
Sean, vill du försöka?
Nej, det behövs inte.
- Ja? - Pappa?
- Kan vi prata? - Jag ska till Bluebird.
Så ta det lite snabbt. Vad är det?
- Du är väl inte arg på mig? - Över vad då?
- Jag skäms över att ta upp det. - Kom och sätt dig. Vad pratar du om?
Utfrågningen. Allt jag sa i vittnesbåset.
Det har vi rett ut för länge sen. Varför tar du upp det?
Jake Maitland.
Han sa väldigt sårande saker till Daphne i dag.
Vad då?
Det sög inte.
Ska vi inte gå igenom spellistan en gång till?
- Varför? - Det måste flyta på.
- Släpp det nu! - Vad då?
Sluta klaga på min låt, annars klagar jag på din.
- Vad är det för fel på den? - Glöm det.
- Var är det för fel på min låt? - Fråga inte honom. Han är Schweiz.
Har du snackat skit om min låt?
Han pratar om din klagolåt.
- Jag gillar din klagolåt. - Klagolåt?
Nej, det sa jag aldrig. Jag måste dra. Jag är sen.
- Vad hände med "rörande"? - Den är rörande.
Men inte som han i går kväll?
Nån var tvungen att väcka publiken!
Nu räcker det!
Ni kan lära er av varandra just nu.
Du är lite deprimerande och du är lite Rico Suave.
Det är som reklamen med killen med jordnötssmör -
- som stöter på en tjej som äter choklad.
Plötsligt har de revolutionerat chokladkaksbranschen.
Du behöver hans choklad och du behöver hans jordnötssmör.
Rico vem?
Varje dag öppnas en ny dörr.
Alla dessa upptäckter är ganska överväldigande.
Det låter som det.
- Och skrämmande också. - Det hör väl till.
- Vad menar du? - Här, älskling.
Tack.
Jag ska gå och säga hej till Hallie.
- Kul att du kom. - Ledsen att jag var sen.
Är ni redo inför i morgon?
- Jag har skapat ett monster. - Will och Gunnar?
Det kanske är bättre om vi håller tyst och låter varandra köra på.
Ska jag komma förbi på soundchecken?
- Det skadar inte. - Okej.
Hur tycker du att hon verkar?
- Juliette? - Ja.
Bra jämfört med tidigare. Tycker inte du det?
Hon är så uppslukad av den här gurun.
Jag har aldrig sett henne kapitulera inför något så fort. Det är läskigt.
Jag har sett det hända.
Folk känner sig hjälpta och får adrenalin. Det är samma sak i AA.
Det här känns annorlunda. Det skrämmer mig.
Hur då?
En kille i high school gick med i en sekt.
Han gav upp allt: ett football- stipendium, flickvän och sitt namn.
Hans föräldrar la ner en förmögenhet på att hitta honom och bota honom.
Han blev sig aldrig lik.
Det var som om de glömde att sätta dit nåt när de återlämnade honom.
- Tror du att det här är så? - Vet inte.
Hon verkar ha kommit långt.
Om hon får ut nåt av den här killen -
- kanske hon måste få fortsätta med det ett tag.
Folk är så peppade i början.
Men det går över och de kommer ner på jorden igen.
Då börjar den riktiga läkningen.
Du kanske ska ge henne lite mer tid.
Ja.
- Vad sa han? - Att jag hade aggressionsproblem.
- Skämtar du? - Det var direktciterat.
- Förlåt. - Det var inte därför jag ringde.
Det är bara en person som han kan ha hört det från.
Jag ska inte ljuga för dig, Jessie.
Jag har gjort sånt jag inte är stolt över.
- Men det var när jag drack. - Du behöver inte försvara dig själv.
Det är inte många just nu som jag vill ge mig på.
Sluta, Deacon.
Du ska inte behöva oroa dig.
Jag är en bra kille, oavsett var ryktena säger.
Jag lyssnar inte på sånt där skitsnack. Det är inte min stil.
Dessutom finns det mycket skvaller om mig.
Så oroa dig inte.
Jag är en bra människokännare, om man räknar bort min exmake.
Ja...
- Jag ville bara rensa luften. - Är vi klara?
- Ja, vi är klara. - Bra.
Jag vill gå ut och äta efter spelningen i kväll.
Jag har hittat det enda stället i Nashville utan brysselkål.
Tack gode Gud.
- Hej. Var är Darius? - Han bad mig att hämta dig.
- Vart ska vi? - Till ditt vittnesmål.
- Kan vi prata? - Ett ögonblick.
De två har svårt att knyta an. Det här är ett bra sätt för det.
Att bekanta sig? Det första jag lärde mig när jag började rida.
Ska inte du mocka stallen?
Jag ville prata om det.
Jag gör det gärna. Jag har mockat många stall.
Jag kan fortsätta om du vill, men det hjälper ingen.
- Och det var ju därför jag kom hit. - Jag vet.
Jag känner mig så trygg med hästar.
Här kanske jag kan lära mig att kommunicera det till andra.
Och vara till nytta.
Vänta lite.
En härdsmälta är på gång.
- Kan jag sluta? - Du är så nära.
- Han gillar inte mig. - Jo, du måste ha tillit.
Nej. Jag vill hem.
Jag vill hem.
RÖRELSEN FÖR KOHERENSFILOSOFI
Vi finns här för dig.
Vi vet hur det är att vara kvar i det förflutna.
Oförmögen att slå sig fri. Låt oss hjälpa dig. Jag vet att du vill det.
- Har jag rätt? - Ja.
Jag vill återvända dit du var i går.
- Kan du se det? - Varför måste vi återvända dit?
För att mycket av dig finns var där. Du beskrev en sak.
En sedelbunt som låg utlagd som Monopolpengar.
Och mannen som du kallade "farbror". Var är han?
- Han är inte kvar. - Var är han?
Han är i sovrummet.
Och din mor? Är hon i sovrummet?
Nej.
Inte?
Nej, snälla!
Men det är jag.
Nej, snälla. Sluta!
Var är du, mamma? Mamma!
Det är ingen fara, Juliette. Du är trygg här.
Du är trygg. Det är ingen fara.
Hur känns det?
Jag tror att jag måste sitta här några minuter till.
Du har precis förändrat ditt liv.
Du har all tid i världen.
Check, check. Ett, två.
Ska jag möjligen sjunga ljusare?
Inte för ljust. Jag vill ju inte låta glad.
Titta inte på mig. Jag är ömtålig.
- Deacon. - Hej.
Hej. Vad gör ni här?
- Vi vill se vårt nya favoritband. - Innan ni splittras.
Vi vill gärna hjälpa er och hitta en väg.
Jag vet inte det, jag. Jag kanske är allergisk mot choklad.
- Ursäkta? - Glöm det. En dålig metafor.
Vi hoppades, men våra stilar kanske är för olika.
Kan ni inte bara ta det lite lugnt?
Försök ha lite kul. Det var ju därför ni startade bandet.
Ni är ju vänner, eller hur?
Jag vet inte vad Jessie pratade om angående 'NSYNC och pojkband.
Men jag kan band och har varit med i några.
Ni får vara olika sinsemellan. Kolla på Rolling Stones.
Mick är energisk, karismatisk och sexig.
Keith är mörk, grubblande och lite farlig.
Det fungerar.
Jag måste ta det här. En sak till.
Ha kul.
Alla i pojkband ler. Det är inget fel med det.
Kan du skicka hit medlet?
Okej...
- Pratar vi inte med varandra? - Det funkar för mig.
Jag borde vara sur.
Vi står här för att du blev nervös över grodan.
Vi borde inte ens känna varandra.
- Jag visste inget om dig. - Jag visste bara att du var skum.
- Du märkte mig i alla fall. - Tycker att jag är dum?
Jag har inte sagt att du är dum.
- Varför sprang du till din pappa? - Vad pratar du om?
- Du sa till din pappa vad jag sa. - Nej, det gjorde jag inte.
- Hur fick min mamma veta det, då? - Den enda som...
Jag berättade för min syster.
Då kan du tacka henne. För nu är min mamma sur.
- Hon tog min mobil. - Jag ska döda henne.
Dessutom måste jag be om ursäkt, vilket jag inte vet hur jag ska göra.
- Det var lite extremt. - Jag vet.
- Min pappa kanske slår dig. - Ja, antagligen.
- Det är precis vad du behöver. - Va?
Så att det blir en man av dig.
Jag vill skylla de två på dig.
- Du försökte para ihop dem. - Ja, det suger.
- Du behöver inte prata med mig. - Tack gode Gud.
Jag sa att du inte skulle prata.
Det är ingen fara, hjärtat.
Ingen kommer att skada dig.
Kom, hjärtat.
Jag ville inte att du skulle bli mosad.
Kom.
Duktig tjej.
- Allt väl, Sean? - Ja, nu är det det.
Gå upp till hagen och gör de andra sällskap.
- Förlåt. - Du gjorde helt rätt.
När säkerhet är inblandat - absolut.
Det är min brorson. Han bor hos oss ett tag.
- Vad tusan har du gjort här? - Jag har städat.
Så här rent har det inte varit sen Reagan var president.
- Jag är lite manisk. - Du kanske behöver terapi.
Vill du ta en ridtur?
Ja, ma'am.
- Ska vi göra det här? - Har vi nåt val?
- Nej. - Inte?
Nästa låt är till tjejfansen.
Efteråt tog hon med mig till min favoritrestaurang.
- Jag fick beställa vad jag ville. - Jag är ledsen.
Jag är inte förvånad. Hon mördade någon och tog sen livet av sig.
Det är inte direkt Snövit det rör sig om.
Du har all rätt till ilskan och sveket du känner just nu.
Hon berövade mig på allt.
Min barndom, min oskuld.
Hon fortsätter ta från andra sidan graven.
Det är väldigt besvärande.
Smärtan som vi får utstå med de vi älskar.
Hur vi återskapar den dynamiken om och om igen -
- i våra mest intima relationer och tror att det är kärlek.
Det här är första steget till att bryta det mönstret -
- och radera uppfattningen om dig som du alltid har haft.
- Jag hoppas att du kan se det nu. - Se vad då?
Du förtjänar att vara älskad. Du förtjänar att vara lycklig.
Lycklig?
Det kanske verkar obekant. Men tiden kommer du att veta vad det betyder.
Och smärtan? Kommer den någonsin att försvinna helt?
Det kan jag inte lova dig.
Men jag kan lova att om du fortsätter med det här -
- kommer du inte att vara samma person efteråt.
Text: Maja Falk www.sdimedia.com